Lietuvos demokratija Vakaruose
kol kas neabejojama
![](foto/31.jpg) |
Egidijus Vareikis
|
Į ,,Atodangų klausimus atsako
dr. Egidijus Vareikis, LR Seimo narys, Europos parlamento stebėtojas,
dirbantis Europos liaudies partijos - Europos demokratų ir centro
dešiniųjų politinėje grupėje.
Šiandien politikuoja visi - ir kiekvienas turi
savo požiūrį į Lietuvą ištikusią Prezidento, kuriam paskelbta apkalta,
krizę. Kokios, Jūsų nuomone, šios krizės priežastys?
Įvairūs žmonės tas priežastis nurodo skirtingai.
Vieni turi sąmokslo koncepciją, kiti mano, kad tai įvyko atsitiktinai,
kad mūsų visuomenė buvo palanki tokiai pseudorinkiminei kampanijai,
kuri buvo spalvinga ir agresyvi. Aš negaliu pasakyti, ar tai buvo
iš anksto suplanuotas sąmokslas prieš Lietuvą, bet mes žinome, kad
Rolando Pakso rinkimų kampanija buvo labai gerai finansuota ir labai
gerai organizuota, ir faktas, kad tai - viešųjų ryšių produktas.
Pvz., man krito į akis šūkiai iš Šv. Rašto ,,aš grąžinsiu jums tikėjimą
ir meilę, po kuriais pasirašė Rolandas Paksas. Mūsų visuomenė pasidavė
ir taip parodė, kad jai dar truputį trūksta brandos, kad dar nesugeba
atskirti, kur yra politika ir kur - melas. Mūsų tauta pasidavė propagandai,
kad, pvz., Prezidentas gali viską grąžinti visas tvarkas. Kas
bent kartą skaitė Konstituciją, žino, kad prezidentas neužsiima
daug kuo iš to, ką žadėjo Paksas.
Kai taip greitai keičiasi nuomonė, tai taip pat
nerodo didelės visuomenės politinės brandos. Tie patys žmonės, kurie
ką tik kėlė abi rankas už Paksą, šiandien sako, kad jis juos apgavo.
Tai nėra gilus mąstymas.
Po rinkimų vyko apklausa: kodėl balsavote už Paksą?
Ten buvo argumentų: jaunas amžius, fizinis patrauklumas, veržlumas,
naujos idėjos, jo požiūris, kad galima padaryti tvarką. Bet, kita
vertus, balsuodami žmonės nežinojo daugelio dalykų, to, ką mes žinome
šiandien. Pvz., niekas nebalsavo už tai, kad Paksas turi gerus ryšius
Maskvoje ar pasirenka blogus patarėjus. Tiesa, Prezidentas išliko
jaunas, bet jis po rinkimų padarė tai, apie ką rinkėjas balsuodamas
nė nesvajojo. Tuo metu nebuvo apkaltos ir tokių tyrimų.
Kita vertus, negalima nematyti ir kitų valstybių
norų destabilizuoti padėtį stojančiose į NATO ir Europos Sąjungą
šalyse. Skandalų yra ne vien Lietuvoje. Štai premjero skandalas
Lenkijoje. Neva buvo reikalauta kyšio, kad būtų priimtas reikalingas
įstatymas dėl žiniasklaidos. Yra problemų Vengrijoje, kur premjeras
buvo kaltinamas bendradarbiavęs su KGB. Čia kyšo Rusijos ausys.
Vaizdelis toks, kad kartkartėmis vis nulašinama informacijos.
Premjeras išsigina, - gauna kitą lašelį. Labai keista situacija
buvo Bulgarijoje, kada į saugumo viršininko postą buvo kažkodėl
stumiamas buvęs sovietinio saugumo karininkas. Vėl daug kas įžiūrėjo
Rusijos įtaką. Taigi skandalingų situacijų yra visur.
Nedrįsčiau sakyti, kad Lietuvoje tai labai gerai
suplanuota situacija. Pakso akcija suplanuota prasčiokiškai, bet
šaliai žalos ji atneša labai daug. Jeigu tos kampanijos tikslas
buvo daryti sumaištį, tokiu atveju sakyčiau, kad Paksas yra aukojamas,
kad darytų Lietuvai žalą. Tik ar jis pats supranta, kad ir tarptautinėje
politikoje žala daroma didelė? Taip pat ir vidaus politikoje, supriešinant
visuomenę. Šioje sumaištyje R. Paksas aktyviai dalyvauja. Aš neturiu
savo versijos, kokia pradinė priežastis ir kas tas žmogus, kuris
tą planą sugalvojo, bet, matyt, Rusijoje yra pinigų tokiems projektams,
kuriuos galima pavadinti valstybių destabilizavimu.
Vakaruose Jūs jau nebe svečias, koks Lietuvos
vaizdas matyti iš Vakarų?
Vakarų žiniasklaidoje interpretacijų yra įvairių.
Žinoma, nėra tam skiriama dėmesio tiek, kiek Lietuvoje. Dažnai žiūrima
į tai kaip į Lietuvos vidaus reikalą. Vyraujanti nuomonė, kad Lietuvos
prezidentas netinkamai eina savo pareigas ir kad Lietuva anksčiau
ar vėliau turėtų tą problemą išspręsti pašalinti prezidentą iš
posto, ir tam ieškoma būdų, tad kol kas Lietuva eina teisiniu keliu.
Dėl Lietuvos demokratijos Vakaruose abejonių nėra.
Kai kas meta priekaištą, kad skandalo išėjimas
už Lietuvos ribų yra žiniasklaidos produkcija.
Viskas yra žiniasklaidos produkcija. Nė vienas
mūsų nesame tų įvykių dalyviai ir apie visus įvykius žinome iš žiniasklaidos.
Tiesa, susipažinti su kai kuriais faktais nėra sunku Internete.
Neslapti dokumentai yra skelbiami Seimo ir Prezidentūros tinklalapiuose.
Bet dauguma žmonių tuos faktus sužino iš žiniasklaidos. Ir tai labai
natūralu. Pvz., mes įvykius kur nors Vokietijoje ar Prancūzijoje
taip pat sužinome iš tų valstybių žiniasklaidos. Jos ir apibrėžimas
yra teikti naujienas. Užsienis gauna informaciją iš tų pačių šaltinių,
kuriais naudojasi ir Lietuvos žmonės, tik ten ji sutrumpinama ir
supaprastinama. Ten taip pat egzistuoja ir skirtingos nuomonės,
ar Lietuvai tai šiandien kenksminga, ar ne. Manoma, jeigu Lietuva
demokratiškai visa tai išspręs, tai bus naudos. Tačiau dabar mes
Lietuvoje stebime, kad tai pavyksta gana sunkiai.
O Jums pačiam teko atsidurti nepatogioje padėtyje
dėl klausimų, kas vyksta Lietuvoje?
Be abejo, klausimų užduoda. Bet aš turiu daugiau
kaip dešimties metų diplomatinio darbo stažą ir kalbu kaip diplomatas.
Jeigu kalbi kaip oficialus asmuo, kalbi vienaip, su artimais partijos
draugais galima kalbėti kitaip. Bet visais atvejais nedera juodinti
Lietuvos kaip valstybės, ką mes ir stengiamės daryti.
Ko daugiau būna užsieniečių reakcijoje pagarbos,
kad štai jūs, lietuviai, valotės (buvo toks vertinimas vokiečių
spaudoje), ar užuojautos?
Gal daugiau nusistebėjimo ir klausimų, kuo visa
tai baigsis. Nepasakyčiau, kad būtų didelė euforija, kad lietuviai
gerai daro. Dažniausiai stebisi, kaip čia taip įvyko. Vis dėlto
55 nuošimčiai rinkėjų balsavo už žmogų, kuris, net metų nepabuvęs,
sugebėjo susikompromituot (net Lotynų Amerikos šalyse taip greitai
nesusikompromituojama). Mes stengiamės atskirti Prezidentūros problemą
nuo Lietuvos už- sienio politikos. Štai Italijos prezidentas atsisakė
vizito į Lietuvą, bet Italijos senato delegacija Lietuvoje lankėsi.
Diplomatiniai ryšiai įvairiuose lygmenyse yra, izoliuota ne Lietuva,
bet, galima sakyti, Prezidentūra.
Tačiau yra tam tikrų baimių. Man teko keletą kartų
aiškinti, kad dabartinėje krizinėje situacijoje Lietuva nėra kuo
nors nesaugi. Sakykim, skambino norvegų nevyriausybinės organizacijos
atstovas ir klausė, ar Lietuvoje pakankamai saugu rengti tarptautinę
konferenciją, ar geriau tai daryti Latvijoje. Aš gyniau Lietuvos
reikalus, nes manau, kad nesaugumo nėra, valstybė funkcionuoja.
Bet kad kyla tokie klausimai, tai jau negerai.
Kaip manote, kokios bus šios krizės pamokos?
Nauda būtų keleriopa. Apkaltos procesas Lietuvoje
vyksta pirmą kartą. Vyksta lėtai, nes iki šiol nebuvo precedento.
Kartais pati apkaltos komisija pradeda abejoti, ar elgiasi teisingai.
Sakykim, turim vos ne skandalingą istoriją su šešiais advokatais,
atstovaujančiais prezidentui. Taip ir neaišku, ar tie šeši yra kaip
vienas, numatytas reglamente, ar kaip šeši ir ar tai teisėta. Kadangi
jų yra šeši, jie užpila komisiją klausimais, dažnai net nesusijusiais
su svarstoma tema ir, kaip atrodo komisijai, trukdo darbui. Tad
jeigu procesą pavyktų sėkmingai užbaigti ir padėti tašką, tai būtų
aišku, kad mes turim ,,atidirbtą procedūrą. Kasmet, kaip žinoma,
šalys yra vertinamos pagal demokratijos rodiklius. Jeigu apkalta
pasibaigtų niekaip drungnai komisija sutriktų ir nepriimtų sprendimo,
mūsų demokratijos vertinimas sumažėtų. Bet ir dabar jau matau gerų
ženklų Lietuvos teisėsauga nepabūgo Jurijaus Borisovo paskelbti
nepageidaujamu asmeniu. Tai rodo, kad šalis nenuolaidžiauja. O juk
postkomunistiniame pasaulyje dažnai būna taip įstatymas yra įstatymas,
bet gyventi reikia
Šiuo atveju elgiamasi griežtai pagal įstatymą.
Žiūrint iš toliau yra labai svarbu, kad elgiamasi pagal įstatymą.
© 2003"XXI amžius" |